Stručnjaci iznova griješe u procjeni: ‘Cijelo je društvo mobilizirano u samo jednom cilju, opasno je to ne vidjeti‘
![Stručnjaci iznova griješe u procjeni: ‘Cijelo je društvo mobilizirano u samo jednom cilju, opasno je to ne vidjeti‘](https://dnevni.ba/wp-content/uploads/2022/09/o_26222271_480.jpg)
Nedavni zapanjujući uspjeh Ukrajine u oslobađanju golemog dijela njezinog teritorija od ruske okupacije izravno proturječi višemjesečnom konsenzusu u mišljenju komentatora i stručnjaka, koji su predviđali da je rat došao u pat poziciju na neodređeno vrijeme. Javna percepcija sukoba, kao i važne političke odluke, pod utjecajem su takvih pretpostavki. U ovoj fazi treba se zapitati zašto stručnjaci i dalje precjenjuju rusku snagu i podcjenjuju ukrajinske vojne sposobnosti i kako mogu izbjeći da to ponovno, piše u komentaru za The Guardian Orysia Lutsevych, voditeljica Ukrajinskog foruma u ‘think tanku‘ Chatham House.
Očito je da su zapadne države postupno povećale isporuke snažnog i sofisticiranog oružja, a ukrajinske snage su uvjerljivo pokazale da ga mogu koristiti za snažan učinak na bojnom polju, no to je, kako navodi autorica, samo dio priče.
Usredotočujući se na ‘hardware, vojnu opremu i tematiku, stručnjaci često propuštaju obratiti pažnju na ‘softver‘ rata u Ukrajini - kvalitetu ukrajinskog vodstva, moral i motivaciju, donošenje odluka i upravljanje te angažman društva. Rat je, kako navodi, izraz političke kulture na bojnom polju, a velike su razlike između ukrajinske i ruske kulture. Mnogi na Zapadu pogrešno misle da je Ukrajina ista kao Rusija, ali slabija, korumpiranija i kaotičnija. Zapravo, iako Ukrajina nipošto nije savršena država, ona je agilnija i decentraliziranija u usporedbi s autokratskom i rigidnom ruskom državom, navodi autorica.
Na papiru je ruska vojna moć golema, s tri puta većim snagama i deseterostruko većim vojnim proračunom. Činilo se da Ukrajina nema nikakve šanse izdržati invaziju punog opsega, ali jest. Predsjednik Volodimir Zelenski bio je iznimno učinkovit u stabilizaciji situacije demonstrirajući osobnu hrabrost, ostavši u glavnom gradu i održavajući redovite briefinge. No, nije bila samo medijska predstava - njegov rad na jačanju morala i organiziranju društva oko potpore ratnim naporima na nove načine, bio je ključan za ukrajinske uspjehe, prenosi Jutarnji list.
Društvena mobilizacija i kohezija
Ova društvena mobilizacija i kohezija su se isplatile tijekom cijelog sukoba. Visoki moral ukrajinskih oružanih snaga odražava opću društvenu odlučnost da se odupre ruskoj agresiji. Vojni proračun Ukrajine zapravo je puno veći od službenog državnog financiranja. Ukrajinski građani i privatni sektor svakodnevno rade na podršci vojsci, a svaka tvrtka, obitelj i grad pružaju dodatnu podršku vojnicima na bojnom polju. Medijske kuće prikupljaju sredstva i kupuju bespilotne letjelice za postrojbe u kojima služe njihovi novinari.
Poljoprivredne tvrtke zaposlenicima koji su se prijavili za borbu šalju naočale za noćno promatranje, rabljene terence, mobilne tuševe, čokoladu i još mnogo toga. Privatne tvrtke svih veličina ulažu milijune u nadogradnju sovjetske opreme modernim mikročipovima i elektronikom, stavljaju oklop na vozila, sastavljaju bespilotne letjelice i podešavaju komunikacijske uređaje. Milijuni ovih nevidljivih niti povezuju vojnike s obiteljima i tvrtkama kod kuće, osjećaju da imaju podršku - znaju da postoji bojišnica i kod kuće.
Mnogi su na Zapadu podcijenili temeljne intelektualne i borbene sposobnosti ukrajinskih snaga, a one su se znatno poboljšale nakon osam godina obuzdavanja ruskog prodora u Donbasu. Strateška obmana kojom su privukli nove ruske snage prema Hersonu, dok istovremeno uspijevaju prikriti protuofenzivu u regiji Harkiv na sjeveru, smatralo bi se velikim uspjehom za svaku vojsku. Vrhovni zapovjednik, general Valerij Zalužni, ima 49 godina i borbeno iskustvo iz Donbasa. Mlađi časnici koji obećavaju brzo se promiču, a zapovjednici jedinica dobivaju ovlasti za samostalno djelovanje i pružanje povratnih informacija. Zalužni tako vojsku pretvara u okretnu i modernu mrežu doista suradničkih jedinica.
Princip društvenog okupljanja i solidariziranja koji koriste Ukrajinci također je ozbiljno omeo rusku sposobnost napredovanja, okupacije i prikupljanja obavještajnih podataka. Novi obavještajni alat za okupljanje omogućuje Ukrajincima da trenutačno i anonimno prijave ruske kolaboracioniste i sabotere, a iskoristilo ga je već više 300.000 Ukrajinaca. Razna druga informatička rješenja koja su razvili civili omogućuju postrojbama teritorijalne obrane zaštitu podataka o kontrolnim točkama i lokacijama snajperista. To su sve brojne inovacije.
Rusija - krut hijerarhinski sustav prožet strahom
Slika na ruskoj strani je upravo suprotna - to je krut, hijerarhijski sustav prožet strahom. Mnogi na zapadu su podcijenili koliko će malo biti motivacije među Rusima da se bore i umru za Putinove imperijalne ambicije bez opravdanog razloga. Rusija se muči da popuni svoje vojne redove, okrećući se plaćeničkim tvrtkama koje idu toliko daleko da regrutiraju osuđene zatvorenike, navodi autorica i napominje da ruski privatni vojni sektor djeluje po naređenjima iz Kremlja. Rat se oslanja na točne podatke o neprijatelju, a Putin ih ne dobiva jer njegovi podređeni strahuju reći istinu.
Unatoč tome što Rusija upumpava milijarde rubalja u modernizaciju, njezine oružane snage i dalje nisu reformirane na zapovjednoj razini s korupcijom koja proždire resurse. Kako bi se prikrile goleme pronevjere, službene brojke često su prenapuhane. Tenkovi, topništvo i oklopna vozila dobri su onoliko koliko su dobri ljudi koji njima upravljaju, a ljudi su zadnje za što autokrati mare.
Naposljetku, mnoge je zavarala i ruska prijeteća projekcija slike velike vojne sile, koja može dominirati bilo kojom regijom zahvaljujući svojoj raketnoj moći. Zablude o ruskoj vojnoj moći vrlo su raširene. Ukrajinski uspjesi u gađanju ruskih ratnih brodova u Crnom moru i baza na Krimu, pokazuju da je Rusija ranjiva na načine koje je malo tko mogao predvidjeti.
Mnogi od ovih faktora postali su očiti nakon prvih nekoliko katastrofalnih tjedana za rusku invaziju, no moglo bi potrajati da se promijene dugotrajna uvjerenja. Ne smije se, navodi autorica, nastaviti činiti iste takve greške. Razlikovanje mitova i pogrešnih predodžbi o ruskim i ukrajinskim sposobnostima od stvarnih pokretača dinamike na bojnom polju bit će ključno za kreiranje zdrave politike i pružanje učinkovite potpore Ukrajini. Dapače, to će biti presudno za ishod rata, zaključuje Orysia Lutsevych.